Tidligere i "Gotham" ...
Fish Mooney lever. Du har holdt mig for nar.
Nej, nej, nej!
Stands maskinen nu! For hvis jeg dør –
– sender Don Falcone folk hertil for at flå dig og din familie levende.
Morderen fjernede hans binyrer.
– Det er frygtkirtlen. – GCPD!
Han er stadig derude.
Åh ...
Hallo?
Hvem er du?
– Tæv hende! – Nej, nej ...
– Jeg drømmer. Ikke? – Det håber jeg sandelig ...
Helvedes ... Hvad er der med dem?
Hvad venter de på?
Den første, der tager sig af en ny pige, overfaldes af den næste.
Virkelig?
Her er et løfte, drenge ... Den første angriber dør sådan her.
Den anden vil dø langsomt.
Nå, drenge ...
Hvem er den første?
– Tak. Det var vidunderligt. – Ja. Taxi!
Og ingen sagsakter. Vi nævnte slet ikke arbejdet.
– Der er stadig håb for os. – Ja. Nå ...
– Er dette vores tredje date? – Det passer vist.
Tre dates, og jeg har stadig ikke set din lejlighed.
– Hvilket rum er du interesseret i? – Hvordan er dit køkken?
– Lille. Stuen er mørk. – Hvad med soveværelset?
– Det vil du kunne lide. – Jaså? Taxi!
– Men ikke i aften. – Nej?
Jeg skal sove godt. Starter på et nyt job i morgen.
– Til lykke? Hvornår skete det? – I morges.
Jeg ville ikke ødelægge middagen med snak om det.
– Hvorfor skulle det ødelægge den? – Jeg skal arbejde i GCPD.
– Jeg er jeres nye retsmediciner. – Du laver sjov.
– Wow! Det er storartet. – Er det?
Selvfølgelig. Det var mig, der foreslog det.
– Nu er det virkelighed. – Jaså? Godt.
Vi får se. Gør vi ikke?
Godnat.
Hej. Gennaro Marx, 63, single. Highschool–engelsklærer.
Samme kirurgiske snit som sidste offer.
– Han har nok ingen binyrer. – Hvad gør han med dem?
Hvad er der galt med dig? Hvorfor hjælper du mig ikke, Gerald?
– Har du det hele, master Bruce? – Ja.
Jeg kan stadig tage med dig, hvis du ønsker det.
Nej.
– Det ville ikke være rigtigt. – Nej, selvfølgelig.
Jeg skal nok klare mig. Vær ikke urolig.
– Hvem sagde, jeg er urolig? – Jeg er tilbage før solnedgang.
– Jeg har prøvet turen før. – Ikke uden din far.
Kom her. Han ville have samtykket, ved du godt.
At du fortsætter traditionen på den måde.
Min far og jeg overnattede. Vi vågnede og så solopgangen.
– Det er ikke det samme. – Så måske næste år.
Tag så af sted.
Det værste var, at Maroni låste mig inde i en bil for at knuse mig.
Så De kan forestille Dem min uro.
Maroni glemmer ikke så let. Jeg frygter hans gengældelse.
– Ville du rydde op her? – Hvad?
– Det kan jeg godt, hvis De ønsker. – Der er brug for det.
– Er det blod? – Måske.
– Men Don Falcone ... – Du kan måske også ændre designet.
– Designet? – Det stinker af Fish Mooney.
Hvad mener du om lamperne?
Don Falcone ... De hørte mig muligvis ikke.
Jeg behøver Deres beskyttelse. Maroni vil dræbe mig.
Ja ... Lamperne bør komme væk.
Don Falcone! Maroni vil have min skalp –
– og De vil have mig til at nyindrette.
Denne natklub indtjener mange penge.
Uden penge mister vi indflydelse. Dermed mister vi kontrol.
Uden kontrol er det ikke kun muligt, men sikkert, at Maroni dræber dig.
Derfor vil jeg genåbne den. Under din varetægt.
– Må jeg få klubben? Er den min? – Du har fortjent den.
Slut med, at du sniger dig omkring og udspionerer Maroni.
Nu er du sammen med mig. Åbent. Alt bliver meget anderledes.
Så fiks stedet op, og få det åbnet.
Hvad angår Maroni: Overlad ham til mig.
– Hvad har du? – Årbogen fra ofrets skole.
Sådan så pigerne ikke ud, da jeg gik i highschool.
– Rolig ... – Det siger jeg bare.
– Hej, Jim. – Lee. Du husker vel Harvey?
– Hej, Lee. – Hun er vores nye retsmediciner.
– Du laver sjov. – Nej.
Godt, I har mødtes.
– Gordon og jeg kender hinanden. – Åh ja. Fra Arkham?
– Ja, Arkham. – Velkommen om bord.
– Tak. – Ajourfør hende senere.
Dr. Thompkins, følger De med mig? Meget at vise ...
– Godt at ses igen. – I lige måde, doktor.
– Du er slet ikke heldig, vel? – Hvad mener du?
Du finder sådan en fin dame, og I skal arbejde i samme bygning.
– En skam. – Hvorfor?
Kontorromantik ender altid i tårer. Tårer!
– Sådan bliver det ikke. – Tro mig. Jeg ved det.
Der! Du altforbarmende.
– Har du ham? – Han stirrer på mig. Det er ham.
Fyren fra poolen. Gerald Crane, biologilærer.
Skolen har åbent længe endnu. Af sted.
– Jeg hedder Kelly. – Fish.
– Fish? – Det var, hvad jeg sagde. Fish.
Nå ... Hvor er vi? Hvad er det for et sted?
Nogle mener, det er et fængsel. Andre siger et helvede.
Jeg synes bare, at det er koldt. For det meste.
Morgenmad.
Man skal lade chefen spise først. Folk kalder ham Mace.
Er det ham, der bestemmer?
Okay, okay ...
Gerald ringede en dag og sagde, han ikke kom. Derpå intet.
– For tre uger siden? – Ja.
Naboerne sagde, han da flyttede ud. V fandt intet.
– Hvad kan De fortælle om Crane? – En god lærer og en god far.
Meget beskyttende for sin søn, Jonathan.
Men han kan være stille, trist. Konen døde for seks, syv år siden.
– Hvordan døde hun? – Biluheld.
– Talte Crane om frygt? Fobier? – Hvorfor det?
– Er nogen ude efter fobikere? – Ja.
– Dræber dem? – Siger det Dem noget?
– Mangler ofrene binyrerne? – Hvordan ved De det?
Et manus, Gerald skrev for nylig. Jeg skulle korrekturlæse.
Geralds teori var, at frygt er en evolutionær fejl i mennesket.
Krig, voldtægt, røveri, mord. Alt var forårsaget af frygt.
– Han var besat af det. – Han dræbte for at teste sin teori.
Nej. Gerald forsøgte ikke at bevise, han havde ret.
Han forsøgte at kurere sig selv for frygt.
– Crane ville vaccineres mod frygt. – Som en sygdom?
Dertil skulle han bruge hormonet, der forårsager frygt.
– Fobikere. – Jager Crane dem?
Gør dem mest muligt bange for derpå at høste hormonerne?
– For pokker. – Hvor meget af stoffet behøver man?
– Hvor mange flere skal han dræbe? – Godt spørgsmål.
Afhænger af, hvor bange han er. Og for hvad?
I fobigruppen sagde han, han var bange for fiasko.
Hvem er ikke det? Det må være noget andet.
Har I hørt det? At vi har en ny retsmediciner?
Meget bedre end den gamle. Og hun dufter godt.
Ser du, Jim? Allerede konkurrence.
Crane ville udvikle to vaccinationer. Til sig selv og forsøgsperson B.
Hvem mon det er?
Far?
– Far? Har du det godt? – Jeg har det strålende.
Det virker, Jonathan. Det sagde jeg jo, det ville.
Det er snart din tur. Fri for frygt for evigt. Du bliver helbredt.
Er du parat, Jonathan? Er du parat, sønnike?
Tak, fordi jeg måtte komme. Vi er vel venner?
– Selvfølgelig. – Så lad os tale sammen som venner.
Vil du spise frokost eller gå en tur? Gerne.
Men det standser mig ikke i at dræbe Pingvin. Den lille rotte er død.
Så lad det være sådan.
– Mr. Cobblepot, er det i orden? – Det serverer vi ikke.
Nej, nej, nej!
Jeg sagde løsn forhængene, ikke bind dem op. Vi åbner om ti timer.
– Hej, chef. – De er parate.
Stadig varme efter printeren.
Intet må gå galt i aften, Gabe. Det er mere end en åbning.
Det er mit øjeblik. De er perfekte.
Giv dem til alle på listen. Men ikke den her.
Denne vil jeg overbringe personligt.
Jeg vil bare snakke lidt. Jeg vil intet ondt.
Det er tæt nok. "Intet ondt", hvad?
– Så du er chefen herinde? – Ja, det er jeg.
Hvorfor du? Jeg ser mange barske fyre.
Dette er stedets eneste kniv. Og jeg holder den.
Fair nok ...
– Jeg vil slå en handel af med dig. – En handel?
– Jeg har talenter, du kan bruge. – Virkelig?
Hvilke talenter, helt præcist?
Alle slags. Du beskytter mig mod disse dyr, og jeg viser dig det.
Tror du, at du er værd at beskytte?
Du kan ikke forestille dig det ...
– Kan jeg hjælpe Dem? – Det tror jeg ikke. Kan De?
Hvad ønsker De?
De fattige har det, de rige behøver det. Spiser man det, dør man.
– Spørger De mig om en gåde? – Kan De lide gåder?
– Nej. – Så De opgiver?
– Ven, hør her ... – "Ingenting."
De fattige har det, de rige behøver det, spiser ...
Jeg er Edward Nygma. Jeg ved, hvem De er.
Så ved De, at De står for tæt.
Kejserpingviner holder deres æg varme ved at balancere med dem på fødderne.
Er det ikke fikst?
Rart at møde Dem, sir. Gå videre.
Det gør jeg.
Mobilsamtale– og kreditkort–oversigter. Hjælp mig.
– Kan du vente et øjeblik? – Giv dig god tid.
– Godt at se dig. – Hvad laver du her?
Jeg vil invitere dig til en fest, jeg er vært for.
– Nej tak. – Forstået. For travl, antager jeg.
Er du på en svær sag? Noget, jeg kan hjælpe med?
– Det fungerede så godt sidste gang. – Jeg ønsker ikke din hjælp.
Det var en fejl at spørge. Jeg ønsker ikke, at du kommer her.
Du bør ikke behandle mig sådan her, Jim.
Snart får du brug for min hjælp og vil komme til mig.
At gå sammen med en ven i mørket er bedre end at gå alene i lyset.
Held og lykke med politiarbejdet. Og genovervej min invitation.
Det bliver ikke det samme uden dig.
– Har du tillid til mig? – Selvfølgelig.
Jeg elsker dig. Jeg ville ikke gøre noget, der skader dig.
Gør det nu bare.
Du er en meget dygtig dreng.
Kæmp ikke imod. Se mig i øjnene.
– Hej. – Selv hej.
– Hvordan var din første dag? – Travl.
– Godt. Jeg må tilbage, så ... – Ja. Hej.
– Lee ... Vi kan ikke gøre det her. – Sidst kunne du midt i det hele.
– Da var du ikke ansat. – Og ..?
– Det er ikke professionelt. – Det håber jeg ikke.
– Lee .. – Ups.
– Hej, Bullock. – Undskyld, jeg afbryder.
Hvad er der?
Lad ikke arbejde forstyrre dit kærlighedsliv.
Hvad med en cigar? Jeg har nogle smukke Castroer, jeg glæder mig til.
Carmine. Tal ærligt. Hvorfor gør du det her?
Pingvin skaffer penge –
– men hvorfor gør du alt dette mod mig for at holde ham i live?
Han er kløgtig.
Jeg vil gerne have en kløgtig mand, der kender sin plads.
Det kender jeg.
Han er kløgtig nok til at vide, at han aldrig selv bliver chef.
Så jeg skal give dig sådan et aktiv, og du giver mig cigarer.
– Jeg vil takke dig mere formelt. – Dette drejer sig ikke om penge.
– Dette er personligt. – Det forstår jeg godt.
– Kender du retspræsident Turnbull? – Selvfølgelig.
Han er den ledeste skid i retsbygningen.
En hård og retfærdig mand. Og magtfuld.
Har fået ram på nogle af mine gode venner.
Bring mig hans hoved og 200.000, så har vi en handel.
Jeg giver dig noget bedre end hans hoved.
På min mors liv ... Dommer Turnbull.
Han var ude med den unge mand. Jeg fik ham bedøvet og hertil.
– Nu er han din. – Min?
– Eller vi deler ham. – Selvfølgelig.
– Men i ånden er han din. – Smil nu til kameraet.
Det er smukt.
Vi må overse noget.
– Hvad med din ven Pingvin? – Hvad med ham?
Han hjalp med Flass. Måske også med Crane?
– Nej. Ikke ham. – Et forsøg værd.
– Nej. – Så må vi vente på et nyt lig.
For vi finder ham ikke her.
Du har ret. Vi får aldrig opsporet Crane.
– Vi må indse, hvad der driver ham. – Han er besat af frygt.
Hvorfor? Hvad er han bange for? Hvad har gjort ham sådan?
– Hans kone døde i en bilulykke. – Ja ... Tjek det.
Har det. Karen Crane.
Der står, hun døde i en husbrand. Mon kollegaen løj?
Tre andre sagde det samme. Crane må have løjet. Hvad skete der i branden?
Hun sov ovenpå, da ilden brød ud. Manden og sønnen var nedenunder.
– Crane var i huset. – Og reddede hende ikke.
– Klart, han løj. – Han skammer sig.
Hans frygt voldte konens død. Derfor gør han det.
Cranes gamle adresse ... Lad os tage af sted.
Jonathan?
Jonathan!
Stop, Jonny! Stop! Stop der.
Er vi først begyndt, må vi gøre det færdigt. Ellers skader det dig.
– Jeg kan ikke gøre det igen. – Tænk: Ikke mere frygt!
– Jeg er ikke bange som dig. – Vi er alle bange.
Alle mænd og kvinder på planeten står ved afgrunden, lammet af frygt.
Kom så, sønnike. Jeg vil bare hjælpe dig. Og menneskeheden.
Menneskeheden, Johnny. Nu må du være tapper.
Kom nu, sønnike. Er du med mig?
Lad os gå tilbage til huset. Det er ovre, før du ved af det.
Kom så.
Kom nu ...
Hvad så, Fessor?
– Navnet er Mace. – Det er sødt.
Men jeg kan lide at give mine venner øgenavne. Dit er Fessor.
Fordi du har et så klogt udtryk i øjnene for en så stor mand.
– En rigtig lille kineser. – En kineser futter kun af én gang.
Du ser på den 4. juli.
– Sid her. – Så har vi en aftale?
– Selvfølgelig, skat. – Jeg har et par tilføjelser ...
Du taler for meget og gør mig vred.
Lad os se ... Det er tilføjelse nr. 1:
Kald mig ikke "skat".
Jeg hedder Fish Mooney. Nu bestemmer jeg.
– GCPD! – Nej, nej.
– Far! Vi skal af sted nu. – GCPD.
De vil anholde dig. Vi må af sted.
– Vi kan nå at afslutte. – Kommer ind.
– Hvad laver du? – Kun sådan kan vi afslutte.
– Det er for meget. – Det er den eneste måde.
– Far ... Der er ikke tid nok. – Det bliver godt.
– Jeg elsker dig, sønnike. – Stop!
– Hænderne, så vi kan se dem! – Ellers skyder vi!
– Tror I, jeg er bange for jer? – Ikke ét skridt til.
Jeg har ingen frygt.
Tag dig af ham. Jeg tager mig af drengen.
Ring efter en ambulance! Det skal nok gå ...
Goddag, master Bruce. Det tog tid. Drak du på vejen op?
– Hvor længe har du været her? – En times tid.
– Siden du begyndte at kravle op. – Tak for din hjælp.
Det var ikke mig, der fik dig derned.
Har du det godt?
– Kom her. – Jeg fryser og er træt.
Min ankel er forstuvet. Jeg vil bare hjem.
Vil du hjem? Eller vil du vente indtil solopgang?
Ligesom du gjorde med din far?
Alfred ... Jeg vil kun blive, hvis du kan klare det.
Hvis jeg kan klare det?
Dette sted er mageligt i forhold til andre steder, jeg har sovet.
En kop te, din frække abe?
Pingvin ... Hvor skal du hen?
Don Maroni. En fornøjelse at se dig.
Se dig bare! Fra mit bagagerum til leder af din egen klub.
Dit sted ser godt ud. Sikket fremmøde.
Hvad med et bord? Drinks? Jeg giver selvfølgelig.
Dyre sager. Lad mig se.
Jeg havde en lille snak med Falcone.
Du skal vide, at alt er helt i orden mellem os.
Så længe du ikke giver Falcone flere af mine hemmeligheder.
– Nej. Ikke sådan noget. – Selvfølgelig ikke.
Lad os få et glas.
Du må håbe, at Falcone lever et langt liv.
For i samme øjeblik han er ude af billedet, er du det også.
Master B.
Solopgang.
Hej! Hvordan går det? Din mistænkte blev dræbt?
Han skød efter os. Vi havde intet valg.
Det gør mig ondt. Hvad med hans søn?
Paramedicinerne stabiliserede ham. Jeg skal se til ham nu.
Lad mig vide, hvordan han har det.
– Du har fundet dig til rette her? – Næsten.
– Kan du mon lide at være her? – Ja. Hidtil.
Godt.
Jeg har cirkusbilletter. Vil du med?
– Cirkus? – Ja. De er gode.
Ingen triste elefanter.
Cirkus? Gerne. Hvorfor ikke?
Hør her, Lee ...
Intet kysseri her på jobbet. Jeg mener det.
Okay. Hvis dit barske ry betyder så meget for dig.
– Vi arbejder. – Strømere har følelser.
At vise følelser er ikke uprofessionelt.
– Den slags følelser, jo. – Fint. Så lad det være sådan.
– Hov! – Jeg laver sjov. Jeg er diskret.
Godt, alle sammen! Forsaml jer.
Indtil nu har der ikke været nogen orden herinde.
Ingen struktur.
Forholdene vil ændre sig.
Hun er tilbage.
Mine øjne. De tog mine øjne!
Drengen modtog en massiv dosis hormoner. Kortisol, adrenalin ...
Og en anden blanding, vi stadig prøver at identificere.
– Kombinationen dræbte ham næsten. – Men han overlever?
Ja. Men vi har skannet for at se, om han har hjerneskader.
Vi har aldrig set noget lignende.
Hormonerne er forsvundet, men virkningerne ...
– De varer ved. – Lider han stadig af frygt?
Ikke kun frygt. Hjerneaktiviteten viser konstant rædsel.
– Hvor længe varer det? – Det er lige dét ...
Vi kan ikke vide, om det nogensinde aftager.
Forestil dig det, du frygter mest i hele verden ...
Forestil dig, du ikke ser andet hvert eneste øjeblik, du er vågen.
Nej!
Tekster: P. Buhl & K. Buchkremer www.sdimedia.com